Tidligere på Ghost Whisperer.
Nei!
Jeg vil alltid elske deg, Melinda.
Vær så snill, ikke deg.
Du må gå videre.
Jeg vil ikke.
Har vi mistet ham?
Jim, nei!
Du er tilbake.
Kjenner jeg deg?
Jeg ser den samme fyren du ser.
Annerledes hår, nese, øyne. Det er ikke Jim.
Jim er der inne et sted. Han må være det.
Du tror vel ikke at jeg er mannen din reinkarnert?
Du er den eneste fornuftige personen jeg har møtt siden jeg våknet.
Det er ikke mye til jobbtilbud, men kanskje du hjelper med garasjen.
Du kan bo her mens du jobber.
Frem til du finner ut hva du skal gjøre.
Vet du hvor heldig du er?
Du har fått en ny mulighet til å finne kjærligheten i ditt liv.
Det er rart. Jeg har håpet, ønsket meg et tegn,
noe som forteller meg hvem jeg var.
Jeg fikk visst mer enn jeg håpet på.
Jeg kjøpte den for under en måned siden.
Spørsmålet er, hvem kjøpte jeg den til?
-Hei. -Hei.
-Så glad du er denne morgenen. -Jeg blir slik av fri om morgenen.
Jasså? Du har litt...
-Takk. -Ikke noe problem.
-Hvor skal du? -Bondemarkedet.
Vi skal møte Delia der klokka 9.
Skal vi?
Det stemmer.
Melinda, jeg beklager. Jeg har et oppdrag.
Ok. Noe interessant?
Ja, hvis du kaller å lage kjøkkenskap interessant.
Skap er supert. Jeg mener, jeg elsker skap.
Du fant den ringen. Sjekket du det noe mer?
-Stemmer. Ringen, ja. -Riktig.
Fant du ut noe?
Det vil du ikke vite. Beklager.
Det er klart jeg vil vite. Alt jeg vil, er å få vite.
Charlie pleide å si det. Jeg ble gal av det.
Ja, men ikke Jim fordi Jim unngikk ikke spørsmål.
Hva betyr egentlig "Det vil du ikke vite"?
Med Charlie betyr det enten at han ikke ville snakke om det,
eller at ikke jeg skulle snakke om det,
eller at han ville snakke om det, men var usikker på om jeg ville.
-Takk, det var veldig hjelpsomt. -Hva tror du Sam mente?
Hva annet kan det bety? Han fant henne.
Kjæresten hans, hun som skal bli kona hans.
Derfor avfeide han meg i dag,
det er derfor han har vært så distrahert i det siste,
og snart tar han vel et fly
og flyr sin vei til Michigan eller Paris
eller hvor enn hun er nå.
Jeg tviler på at Jims ånd ville gått gjennom alt trøbbelet
med å ta over Sams kropp bare for å stikke av med en annen dame.
Si at ingen hørte hva jeg sa.
Ja, men han vet ikke engang at han er Jim.
Hva hvis han lukter parfymen hennes og blir forvirret eller tiltrukket eller...
Kjære deg, dette hjelper ikke.
Jeg hadde ikke tenkt på det hvis han ikke unngikk spørsmålene mine.
Det er for farlig.
Jeg vet ikke hvordan jeg skal tilnærme meg det...
Du kan gjøre det. Det er perfekt.
Det er ikke perfekt. Det er forslått. Alle er det. Ser du?
-Nei, ikke igjen! -Jeg beklager, gjorde jeg det?
-Nei, det skjer hele tiden. -Og du lurer på hvorfor?
Hvis jeg kunne fått litt hjelp her. Jeg må hjem og lage middag.
Kanskje jeg kan hjelpe deg.
Takk Gud, endelig noen med folkeskikk.
Jeg har kommet hit hver lørdag,
gudene vet hvor lenge, og plutselig
bestemmer han seg for å ignorere meg.
Jeg vet ikke engang hvor lenge jeg har ventet.
Hvor lenge tror du?
Jeg vet ikke.
-La meg gjette. Et spøkelse vil ha pai? -Jeg vet ikke hva hun vil.
Jeg vet ikke om hun er klar over at hun er død.
Vent!
-Kan jeg få fire av de? -Klart det.
Takk.
De er til deg. Kanskje jeg kan gi deg skyss hjem.
Så snilt av deg. Tusen takk.
Jeg heter Tammy. Tammy Gardner.
Du kjøpte de organiske, sant? Jeg burde undersøke det.
Tilbød du deg akkurat å kjøre et spøkelse hjem?
Bare fordi hun ikke vet at hun er død.
-Denne veien. -Rett bak deg!
-Hei. -Hei, jeg heter Melinda Gordon.
-Er du herr Gardner? -Ja, det er meg.
Beklager, som jeg sier til alle meglere, vi selger ikke.
Jeg er faktisk her angående din kone.
Min kone? Hun er ikke her. Hun er på markedet.
Har det skjedd noe?
-Hvor lenge siden er det hun dro? -Over en time siden.
Hun skulle være tilbake... Der er hun.
Hei, kjære.
-Hvem er hun? -Jeg begynte å bli bekymret.
Melinda, dette er min kone Elizabeth. Eller kjenner dere hverandre?
Nei. Saken er den, at jeg eier en antikvitetsbutikk i byen,
og noen ville selge en vase der,
jeg prøver bare å finne igjen henne, så...
Det var ikke meg. Jeg beklager.
Bare så det ikke blir noen misforståelser,
hun som etterlot vasen het Tammy.
Tammy Gardner.
Tammy...
Tammy var min første kone. Vi er skilt.
Du skulle vel ikke ha en adresse til henne?
Nei, beklager.
Jeg har ikke hørt fra henne siden hun forlot meg for to år siden.
Skulle ønske jeg kunne vært til mer hjelp. Ha det.
Kan du se oss?
Hei. Unnskyld at jeg forstyrrer,
jeg gikk forbi butikken din, men den var stengt,
-og adressen din sto oppført. -Det gjør telefonnummeret mitt også.
Jeg vet, jeg beklager. Jeg ville treffe deg.
Du må fortelle meg hva du vet om min kone.
Ok.
Når dro hun?
For omtrent to år siden. 1 5. oktober.
Jeg husker det fordi det var vår fjerde bryllupsdag,
og først var jeg ikke bekymret.
Hun hadde forsvunnet før, det var et slags mønster for henne,
men hun kom alltid tilbake etter et par dager.
Men da hun ikke hadde kommet tilbake etter tre dager,
skjønte jeg at noe var galt.
Jeg forstår ikke hvorfor hun ikke har kontaktet meg.
Du sa det var et mønster? At hun forsvant?
Kanskje, på en måte, er det bra at hun ikke har tatt kontakt.
Det betyr at hun holder seg unna trøbbel.
Hva slags trøbbel?
-Hun hadde humørsvingninger. -Hva gjorde hun?
Hun orket ikke å føle seg innesperret.
Hun kunne stikke av og komme tilbake, og være veldig forvirret.
Det høres ikke ut som den Tammy jeg møtte.
Det er en del av lidelsen.
Hun kunne være herlig og glad en dag,
og deprimert og sint den neste.
-Fikk hun noen diagnose? -Nei.
Hun nektet å gå til legen. Jeg snakket med en del selv.
De sa det var en slags bipolar lidelse.
Jeg elsket henne høyt, men det var så smertefullt,
å leve med noen som du ikke når frem til.
Ja. Jeg skjønner hva du mener.
Hvorfor fortalte du ikke at ekskona hjemsøker ham?
Jeg vil ikke gjøre ting verre.
Roger har alt ett spøkelse takket være meg.
Dessuten trenger jeg litt mer informasjon,
som hvordan hun døde.
Er det en mulighet for at hun har gått videre?
Jeg kan jo håpe, men jeg tror hun dukker opp snart,
det var jo her jeg traff henne i går.
Noe som vil si at hun sitter fast i et mønster,
hvor hun spiller flink husmor.
Ja, jeg lurer på om avtrykket hennes har med mentaltilstanden
å gjøre og ikke hennes død.
Hun sitter fast i et mønster, fordi hjernen har mønstret av.
-Du hjelper ikke til. -Jo, men det gjør det.
Folk i den maniske fasen av bipolar lidelse
sliter ofte med å godta negative ting.
Som det å være død?
Det er den fjerde personen som har gått foran meg.
Jeg trenger bare min manns skjorte.
Det er den blå i plastikken. Og jeg sa ingen plastikk!
Hei.
-Tre deler. -Takk.
Prøv å skru den av!
Hjelp!
Vi må skru den av! Hjelp!
Tammy.
Stopp.
Så bra du er her.
Det er en blå skjorte, og Roger liker mild stivelse, kan du...
Vi skal ikke hente skjortene til mannen din.
Du trenger ikke passe på ham lenger.
Det er på tide at du går videre.
Jeg kan ikke gjøre det. Hva vil skje med familien min?
-Jeg må passe på dem, og Roger. -Nei. De klarer seg fint.
Slutt! Ikke si sånt. Roger trenger meg.
Han har en ny kone, ok?
Han har gått videre. Du kan gi slipp nå. Det går bra.
Hvorfor er du så slem? Du hjalp meg tidligere.
Hvorfor kan du ikke hjelpe meg nå? Få de folkene til å høre på meg.
De kan ikke, ikke nå lenger.
Den dagen de sluttet å høre deg var den dagen du døde.
Du vet det, ikke sant? Hva som skjedde?
Kjære.
Det var noe.
Det skjedde etter jeg sovnet.
Jeg husker jeg syntes det var rart at jeg sovnet så fort.
-Hva skjedde så? -Jeg svevet.
Det var en stor grønn eng og mange høye trær under meg.
Bilen min var der, og farger.
Mange skarpe farger flyvende rundt meg.
Å, nei. Jeg må hjem.
Mange farger? Høres ut som en hallusinasjon.
Ja, eller kanskje ikke.
Hun sa hun var over en eng, med høye trær.
Hun forsvant i oktober.
Driscoll County Dragefestival Pennmar Park - 1 5. oktober, 2006
Er dette det du så den dagen, Tammy? Drager? Flyvende farger? Er jeg nær?
Varm? Kald? Lunken?
Velkommen til Pennmar Park
Drit.
Jeg kunne trengt litt dialog her. Litt toveiskommunikasjon.
Det er ikke så lett når klienten din er usynlig.
Dette er langt nok, min grense går ved tistler.
Hva er det?
Nå svetter jeg,
så hvis dette er enda en blindvei... Seriøst...
Karbonmonoksid?
Nei.
Nei. Dette kan ikke stemme.
Jeg kan ikke være død. Ikke slik.
Jeg fortalte min venn detektiv Blair at jeg fant liket mens jeg gikk tur,
og ikke ved å bryte meg inn,
som var slik jeg fant det forrige liket jeg rapporterte.
Hvor mange ganger går det egentlig?
-Jeg er jo ikke sperret inne enda. -Det er litt beroligende. Fint.
Nå vet vi jo hvordan og når hun døde,
og kanskje hvorfor hun sitter fast her. Av skyldfølelse.
Fordi hun forlot mannen og ungene?
Ja. Kanskje det er derfor hun prøver så hardt å passe på dem nå.
Jeg forstår ikke hvorfor hun ikke skjønner.
Hun har sett mannens nye kone, sin egne døde kropp.
Man skulle tro det ville betydd noe, men nei.
Hvis hun tiltrekkes til det torget,
kan det hende noe skjedde som hun ikke vil huske.
Som at hun var utro?
Roger sa hun forsvant ofte.
Kanskje hun traff noen der.
Riktig. Kanskje hun traff noen andre som mannen ikke visste om.
Ja, eller så gjorde han det og ville ikke tro det.
Hei, Roger, det er Melinda Gordon.
Jeg håpet vi kunne ta en prat, kan du ringe meg? Takk.
Jeg skjønner ikke hva som skjer med meg.
Jeg ser den kvinnen i huset mitt. Noe er veldig feil.
Det er fordi du ikke hører hjemme her lenger.
Og et sted dypt inne vet du det selv.
Du forlot huset, og det er tungt, men du trenger å huske hvorfor.
Jeg husker jeg prøvde å gjøre Roger glad.
Hvordan jeg følte det var det viktigste jeg kunne gjøre.
Og hvordan jeg alltid bekymret meg for barna mine.
Jeg har ingen barn, men jeg pleide å føle det sånn ovenfor mannen min.
Ånder glemmer ofte ting
fordi de egentlig ikke vil huske det.
-Hvorfor skulle jeg ikke ville det? -Ofte skyldfølelse.
Du snakker mye om familien din. Kanskje du føler skyld ovenfor dem.
Eller kanskje du trenger å si farvel til barna dine.
Jeg vet ikke. Herregud...
Jeg kan ikke tenke på det lenger.
Jeg må hjem. Jeg kan ikke være sen.
-Hva skjer? Kom inn. -Takk.
Det ser ut som du skal stikke.
-Ja, det haster. -Hva da?
Jeg må til vaskeriet
før hver t-skjorte jeg eier står av seg selv.
-Så hva... Du skal ikke ut og reise? -Nei. Hvordan det? Vil du bli kvitt meg?
Nei! Nei, det er bare...
Moren min kommer kanskje, og hun pleier å bo her.
-Her i garasjen? -Allergier.
Så, hvis du skulle ta en tur til, jeg vet ikke,
Paris eller Michigan, må du si fra først.
Ok.
Han jeg jobber for har et ekstra rom...
Nei, fordi, du vet, hun kommer kanskje ikke.
Vet du hva? Moren din bor rett borte i Hamilton.
Riktig. Og derfor kan det hende hun ikke blir her.
Så du burde bli.
Legene fortalte ikke
om min undertekstforståelse ble ødelagt i ulykken,
men er det noe du prøver å si meg?
Nei.
Jo.
Jo, jeg kom akkurat på at jeg har vaskemaskin og tørketrommel inne,
og du kan bruke dem.
Takk.
Delia, jeg var en idiot.
Nei, du trenger ikke si noe. Jeg var der. Jeg var en idiot.
Jeg er hos Roger. Jeg vil bare se hvordan det føles.
Se om han har mistenkt at Tammy har drevet med noe bak ryggen hans.
...to, tre, fire, fem...
Vi snakkes senere, ok? Ha det.
Unnskyld. Kjenner dere ungene som bor i dette huset?
Det er ingen unger der. Bare den dama og mannen hennes.
Husker dere om det har bodd noen unger her?
Nei, aldri, og vi har alltid bodd her.
Ok, takk.
-Greit. Kom igjen. -Kom igjen.
Det passer dårlig. Jeg blir fengslet snart.
Blair ba meg komme ned.
Hun vil vel lese opp rettighetene mine.
Ja, det er ingen unger.
-Hvor? -Hos Roger.
En av naboungene sa de aldri har sett noen unger.
Tammy snakket om familie, jeg antok det var...
Ja, samme her,
men det gikk ikke opp for meg at det ikke må være Rogers barn.
Kanskje hun har vært gift før.
Så hvor er familien hun alltid snakket om?
Det var det jeg håpet du kunne spørre Blair om.
Jeg må gå. Hvis du ikke hører fra meg, ta med kausjonspenger.
-Sett deg ned. -Jeg har ikke noe med det å gjøre.
Hva?
Jeg fant en død kropp til. Du vil arrestere meg.
Du er en flink profilarbeider, du har hjulpet meg løse saker,
jeg bryr meg ikke om hvordan det fungerer.
Ok.
-Så, det var selvmord? -Det ser slik ut.
Tannprofilen sier oss at kvinnen var Tammy Gardner,
-og mannen hennes er informert. -Hva med ungene?
Har dere noe om ungene?
Nei. Det står her at den eneste familien hun hadde var Roger Gardner.
Han meldte henne savnet.
-Men Sarah Evers hadde to barn. -Hvem?
Det var derfor jeg ba deg ned hit.
Tannprofilen stemte også med en kvinne
som ble meldt savnet av mannen sin for seks år siden, Sarah Evers.
Så Tammy var Sarah? Hadde hun to identiteter?
-Kanskje fler. Vi vet ikke enda. -Vet den første ektemannen om dette?
Vi prøver fortsatt å finne ham, for å se hva han har å si.
Bodde Sarahs familie i nærheten?
Thomas Evers meldte henne savnet i Lake Forrest.
Det er tre kommuner unna.
De vet ikke om moren enda.
Jeg har ikke orket å fortelle det. Jeg trodde aldri det skulle ende slik.
Selv etter alle disse årene, trodde jeg hun skulle komme tilbake.
Du sa du var en venn av Sarah?
-Da hun bodde i Grandview. -Riktig.
Da hun dro kom det veldig overraskende.
-Jeg så det ikke komme. -Var det ingen tegn?
Nei. Vi var lykkelige.
Trodde jeg.
Alle visste tydeligvis hva som foregikk unntatt meg.
Hva mener du?
Etter hun dro sa naboene at de mistenkte noe.
En elektriker kom og arbeidet her.
Han sa ting som fikk folk til å tenke "utroskap."
Det stemte visst.
En måned senere får jeg et kort hvor det står at hun aldri kommer tilbake.
Det må ha vært forferdelig.
Du aner ikke. Særlig for guttene.
Sju og 1 0 da det skjedde, og moren deres drar fra dem.
Jeg ville så gjerne bli gammel sammen med henne.
Hva gjorde jeg feil?
Er du klar?
Jeg forlot dem for Roger.
Sam!
Hei, Sam! l alle...
-Sam, hei. -Unnskyld.
Jeg bare... Tok med dette for Mel.
Den har noen deler til ombyggingen.
-Supert, takk. Beklager bråket. -Det går bra.
Du skrur opp når huseieren er borte.
Ja, jeg vet det er barnslig,
men det fungerer perfekt hvis man prøver å ikke tenke på ting.
Vil du ha litt vann, juice, hva som helst?
Ja, litt vann. Hvilke ting?
Eller er det noe du ikke vil snakke om?
Melinda har sikkert fortalt deg om forlovelsesringen.
Ja. Hun nevnte den.
Jeg setter pris på tanken, men det er merkelig å snakke med henne om det,
siden jeg vet det skjer mye i livet hennes nå og...
Jeg tror bare hun vil være sikker på at det går bra.
Ja, det går bra.
Skal du se etter henne?
Ja.
Men hva sier jeg da?
"Hei, jeg skulle fri til deg, men så fikk jeg en alvorlig hodeskade.
"Forresten, var det planlagt kylling eller fisk til vielsen?"
Ja, det blir vel litt merkelig.
Jeg har alt knust familiens hjerte
ved å ikke huske dem.
Trenger jeg egentlig å legge til enda et hjerte?
Dessuten, hvis hun er mitt livs kjærlighet,
hvorfor har hun ikke funnet meg?
-Jeg vet ikke hvorfor jeg har alt dette. -Det er vanskelig å gi slipp.
En del av meg håpet vel at hun har det fint
og at hun en dag vil ha tilbake tingene sine.
Hvordan takler Elizabeth det?
Det har vært tøft. Det er en del av hvorfor jeg er her.
Jeg tenkte det er på tide å legge fortiden bak oss, ikke sant?
Så hvis dette handler om vasen, så kan du få beholde den.
Nei, det er ikke om det. Det er om Tammy.
Jeg tror hun må gå videre også.
Hva mener du?
Jeg har en gave. Jeg ser jordbundne ånder, og jeg har sett Tammy.
Hun er forvirret. Hun husker ikke hva som skjedde med henne.
-Er dette en slags spøk? -Jeg skjønner hvordan dette høres ut.
Spøkelser som sitter fast som Tammy, gjør det ofte ut av skyld.
Jeg tror hennes kommer av at hun forlot mannen og barna for deg.
Jeg vet ikke hva du er ute etter, eller hvordan du vet dette,
men å ha tatt Tammy fra guttene hennes er ikke noe jeg er stolt av.
Vi ble forelsket, veldig forelsket. Vi mente det ikke, det bare skjedde.
Men mange blir skilt,
det er ikke så mange som rømmer midt på natten.
Mange har ikke ektefeller som Thomas.
Hva betyr det?
Tammy fikk ham til å virke ganske fæl, men nå, jeg vet ikke.
-Jeg vet ingenting. -Siden hun forlot deg også?
Det betyr ingenting lenger. Hun er død.
Jeg prøvde å hjelpe henne finne ro mens hun levde.
Jeg prøvde å gi henne et godt liv, men jeg klarte det ikke.
Jeg antar ingen klarte det.
Samme som det aldri var ANTlKVlTETER
Han er helt ødelagt.
Han vil ikke at flere skal bli skadet,
så han gjør det menn er best til, unngår det.
Så han har ikke funnet henne eller begynt å lete.
-Nei. -Det gir oss litt tid,
selv om forloveden hans kan dukke opp når som helst.
lnnen da vil Sam huske at han er Jim,
og dere vil leve lykkelig for alltid, sant?
Gi meg den boksen. Jeg skal ta den med ut og kaste den.
Jeg ser det nå. Hvordan jeg forlot guttene, familien min,
men jeg husker ikke hvorfor. Hva skjedde?
Det er du den eneste som kan vite. Prøv å huske tilbake.
Du forlot Thomas, så forlot du Roger også.
Jeg vet du sier det, men det kan ikke ha skjedd.
Jeg ville aldri forlatt Roger. Hvorfor kan jeg ikke huske?
Hva skjedde? Gjorde noen dette mot deg?
Kjære deg, stakkars.
Det går bra. Jeg er her nå.
Jeg vet ikke hvordan det skjedde.
Var det Thomas? Roger sa at han ikke behandlet deg særlig bra,
eller var det Roger, eller noen andre?
Nei, Roger ville aldri skadet meg. Han tok alltid vare på meg.
Uansett er det noe Roger vet om deg.
-Kanskje han snakket med Elizabeth. -Den nye konen?
Hun må ha spurt om deg, og om hva som skjedde.
Du har vært ved det gamle huset.
Er Elizabeth hjemme nå?
Nei, hun gikk ut. Hun er på bondemarkedet.
Hei. Jeg var hos dere for noen dager siden.
Melinda, sant?
Beklager å forstyrre. Jeg vet det er en vanskelig tid.
Unnskyld? Hva mener du?
Roger må være trist angående sin første kone.
-Hva snakker du om? -Tammy er død.
De fant kroppen hennes i går.
Hvordan... Hva skjedde?
De kaller det selvmord, men hun hadde merker på håndleddene.
Jeg tror hun ble misbrukt.
-Sa hun det til deg? -Nei, hun bare så veldig redd ut,
slik du gjør nå.
Jeg skal si det samme til deg som jeg sa til henne.
Du er ikke alene. Det finnes folk som kan hjelpe.
Jeg kan hjelpe. Det er trygt å snakke med meg.
Jeg beklager. Jeg må hjem. Jeg kan ikke være sen.
Nei, Elizabeth. Elizabeth!
Du begynner å huske, ikke sant?
Jeg var akkurat som henne.
Jeg var så redd. Jeg var på et mørkt sted.
Du ble misbrukt, det er klart du var på et mørkt sted.
Nei.
Jeg var på et virkelig mørkt sted.
Tammy?
Jeg vet ikke hvor lenge jeg hadde vært der.
Det virket som en evighet.
Så etter du forlot mannen din var det slik Roger straffet deg?
Nei.
Det var der Roger hadde meg etter han kidnappet meg.
Thomas jobbet sent, og jeg tok oppvasken.
Jeg trodde Roger hadde gått hjem.
Men plutselig sto han rett bak meg,
og han sa han visste at jeg ikke var lykkelig,
og at han kunne gjøre meg lykkelig.
Foregikk det noe mellom dere to?
Nei, jeg kjente han knapt.
Han var... Han var bare en fyr som arbeidet på huset vårt.
Men naboene sa til mannen din at de mistenkte noe.
Jeg husker jeg så han snakke med dem, jeg bare...
Jeg trodde han prøvde å skaffe mer arbeid.
Han ville de skulle mistenke noe, for å skjule sporene.
Hva skjedde etter du ble sperret inne?
Jeg mistet tellingen på dagene. Jeg trodde jeg ble gal.
Jeg husker jeg hørte guttene mine sine stemmer.
Jeg klarte ikke skille fantasi og virkelighet.
Så en dag, forandret det seg.
Opp og stå, sånn ja.
Litt stramt, sant?
Plutselig var han snill og omtenksom.
Det går bra.
Først var det bare mat, så var det større ting...
Sånn ja.
...som at jeg fikk gå ut.
Etter en stund, fikk jeg gå til markedet alene.
-Du begynte å stole på han. -Hvordan kunne jeg?
Du ble hjernevasket.
Det skjer. Jeg vet ikke hvorfor. Det heter Stockholm-syndromet.
-Prøvde du å rømme? -Nei.
Nei, jeg kunne ikke.
Han truet med å drepe familien min. Guttene mine.
Så den eneste utveien var selvmord?
-Nei, det er umulig. -Hva skjedde den dagen?
Jeg var på markedet.
Av en eller annen grunn brukte jeg lang tid hjem.
Hei, kjære. Jeg var bekymret for deg.
Beklager, det går bra.
Nei, det går ikke bra. Hva foregår?
Ingenting, det... Det er ingenting.
Du kan ikke lyve til meg.
Skjedde det noe i byen du vil fortelle om?
Nei. Jeg må ha glemt tiden.
Etter det ba han meg gå ovenpå og hvile,
og sa han skulle lage noe mat til meg.
Vi spiste, og jeg ble trøtt.
Jeg ville si noe, men ordene kom ikke ut.
Roger sa alltid,
"jeg bestemmer når du drar."
Han bestemte vel at det var på tide.
Etter at han kidnappet og Stockholmet henne?
Ja, det er jo mulig, sant? Jeg finner ikke på dette.
Nei, det du beskriver er nøyaktig hvordan det fungerer.
Han tar henne, han sperrer henne inne,
han truer med å drepe familien hvis hun rømmer.
Hun er livredd.
Hva hvis han gjør det samme mot Elizabeth?
Du sa Elizabeth virket redd, som er bra.
Da er hun ikke helt hjernevasket.
Jeg vil at du skal ringe Blair
og finne ut om noen som ligner Elizabeth
har forsvunnet det siste året.
Hvis hun har familie noe sted, må vi beskytte dem.
-Og hva skal du gjøre? -Bare ring når du er ferdig.
Elizabeth? Er du der?
Roger spionerte på meg noen ganger. Jeg visste aldri når.
Så han kan ha sett meg snakke med Elizabeth på markedet?
Er det noen her?
Hjelp!
Herregud. Går det bra?
Jeg beklager.
-Hold deg unna henne! -Ikke gjør dette! Jeg elsker deg!
Sa du det til Tammy? Før du drepte henne?
Sa hun det? Hun er gal! Hun sier hun kan se spøkelser!
-Kanskje hun ser ditt snart. -Hei!
-Ikke! Det holder! -Flytt deg!
Legg den ned. Politiet er på vei, greit?
Han skal få sin straff. Legg den ned.
Straff? For hva? Å ha en kone?
Hvem kommer til å tro på at jeg ble holdt fanget?
De vil si jeg kunne rømt.
Han slipper unna. Han tenker på alt.
Da må du tenke på alt. Familien din.
Hvis du dreper ham, havner du i fengsel,
og du kommer aldri til å se dem igjen.
Tenk på familien din. Legg den ned.
Nå kommer du til å kjenne hvordan det er å være fanget.
Nei! Åpne! Vær så snill! Hjelp! Elizabeth!
-Jeg er så... -Jeg har savnet deg så mye!
En av oss kom hjem til slutt.
Takk.
Jeg elsker deg.
Jeg kan hjelpe deg med å snakke med familien din. Si farvel.
Nei, de tror jeg forlot dem. Noe jeg nesten gjorde.
Hvordan kan de tilgi meg?
Du forlot dem ikke. Ikke egentlig.
Det var alltid en del av deg som husket.
Jeg hentet tingene dine på politistasjonen.
Jeg overså nesten denne. Den var brettet så mange ganger.
Scorer vinnermålet
Det er gutten min. Det er Rich.
Det var derfor jeg var sen den kvelden.
Jeg så på det bildet i timevis,
mens hjertet mitt verket.
Du må ha lagt det i lommeboken den dagen.
Roger visste at du skjulte noe.
Han visste at han mistet kontrollen, og han kunne ikke la det skje.
Kom igjen, vi drar.
Gjør meg en tjeneste. Kjøp en brus til broren din.
Du sier du snakket med ånden til min kone?
Det var derfor du kom til meg først.
-Det er... -Sinnsykt. Ja, jeg vet.
Tammy...
Sarah, hun trengte noen svar på ting.
Hun kunne ikke huske hva som skjedde med henne, men nå gjør hun det.
Jeg beklager, Thomas. Jeg ville bli gammel med deg også.
Jeg ville se Joe spille baseball og Rich uten tannregulering.
Og jeg ville kjøpe den husbåten på sjøen og fylle den med barnebarn,
akkurat slik vi snakket om.
Hun sier det er så mye hun ville gjøre med deg.
Husbåten på sjøen.
Hvordan visste du om det?
Vi hadde en spøk. Vi skulle kalle båten Two Old Coots.
"Two Old Coots"?
Hun er virkelig her, ikke sant?
Herregud, hun må hate meg.
Jeg bare etterlot henne. Seks år, og jeg lette aldri.
Jeg skulle lett bedre. Alt hun gikk gjennom.
Jeg gjorde ingenting. Hvordan kan jeg tilgi meg selv?
Det må du. Vær så snill, si det til han.
Roger holdt meg fanget så lenge.
Han brukte skyldfølelse, frykt, anger, for å holde meg fanget.
Ikke la han gjøre det mot deg. Ikke gi han den seieren.
Jeg er fri nå. Det vil jeg at du også skal være.
Hun trenger det, å gå videre. Å vite at du er like fri som henne.
Jeg elsker deg så høyt.
-Du var vår verden. -Jeg vet.
Jeg følte det.
Hun vet det. Og du har hjulpet henne, selv om du ikke vet det.
Hei, pappa.
Kan du sørge for at han forteller dem alt som har skjedd?
At jeg alltid elsket dem?
-Jeg ser noe. Det er et lys. -Det er til deg.
Kom hit.
-Takk. -Noe bra der?
Ja, en stor sak.
Leste du om han fyren som kidnappet de to damene?
-Ja. Sykt, sant? -Ja.
En lykkelig slutt for dama.
Kan du se for deg å se familien din igjen sånn?
Ja, heldigvis kom politiet tidsnok.
Ja, hun får virkelig en sjanse til.
Litt som meg.
Jeg kan ikke bare bære rundt på denne.
Det kan være noen som bekymrer seg for meg
akkurat som de damene gjorde.
Og hva når du finner den personen?
Jeg vet ikke.